Misse vil giftes på sin mors bryllupsdag, den 2. april -
- for lærer Andersen har planer med de 300.000, hun har arvet.
Ellers ville pengene være gået til de to brødre Varnæs.
Særejet er endnu ikke ophævet, da bryllupsklokkerne ringer.
Ulovlighederne trives i den politiløse tid.
Tjener Boldt overfaldes og frarøves sin sortbørs-kasse.
Mads Skjern beder Jørgen Varnæs købe gårdejer Antonsens ejendom -
- ved Varpemark Huse for den meget lille sum 60.000 kr. -
- og derefter sælge gården til Mads for 70.000 kr.
Agnes har købt Katrines hus og vundet sit væddemål med Mads.
Mads og Ingeborg får besøg af en dansker -
- der bringer Ellen en sidste hilsen -
- fra hendes biologiske far, der er faldet på den russiske front.
Elisabeth får besøg af lben -
- der taler åbent om sit dårlige ægteskab med Kristen.
Ulla Jacobsen, i sin tid bankdirektør Varnæs' elskerinde -
- skal giftes med Poul Christiansen, der er modstandsmand.
Han bliver skudt af tyskerne efter en våben-opsamling den 2. april.
Kristen og dr. Hansen må gå under jorden -
- og Elisabeth flytter hjem til søsteren Maude.
Sammen hører de om Hitlers død, og samme dag beretter Misse -
- at lærer Andersen også er gået heden.
- Gud, er her middag? - Først bryllup, så begravelse.
Holder I gravøl for ham?
Du skal se huset. Vi får brusebad og fem værelser!
Helle!
Den ved nok, hvor den skal henvende sig.
- Hvad hedder den? - Den gamle kalder den Max.
- Hvad døde han af, Andersen? - Det kan ingen finde ud af.
Så er hun vel rundt på gulvet, enken. Hun har aldrig været rigtig klog.
Det skal du nu ikke være sikker på.
Med forlov.
Vi kan vist godt sige velbekomme, så vi kan nå at høre London.
Hans Christian, der er nogen, der spiser endnu.
Vi kan da høre udsendelsen gennem døren.
Hvis det er passende på en dag som denne.
Jo, der sker jo så meget mærkeligt.
- Frederik døde samtidig med Hitler. - Ja, Deres lykke varede så kort.
- Nu er vi begge enkefruer. - Ja, ligesom lille mor.
- Kan De komme med toget i aften? - Vi bliver. Der er jo en del at drøfte.
Oscar og Margrethe skal ligge hos mig.
- I onkel Frederiks sovekammer. - Det, Oscar skal arve.
- Hvad siger de fra London? - Det lyder som det sædvanlige.
Nu kan vi vist godt sige velbekomme.
... var gået i land på Falster.
Alle disse rygter savner enhver begrundelse.
I nat blev der kæmpet voldsomt i Københavns gader -
- og rundt om de tyske kaserner.
I Dyrehaven og på pladsen foran Gentofte Rådhus -
- havde tyske tropper været i indbyrdes regulære kampe.
Vi to må ...
I dette øjeblik meddeles det, at Montgomery har oplyst -
- at de tyske tropper i Holland, Nordvest-tyskland og i Danmark -
- har overgivet sig. Her er London. Vi gentager:
Montgomery har i dette øjeblik meddelt, at de tyske tropper -
- i Holland, Nordvest-tyskland og Danmark har overgivet sig.
Danmarks Frihedsråd har følgende proklamation til det danske folk ...
- Det var det. - Er det dig eller mig, der tuder?
- Det skulle lille mor have oplevet. - Nu får vi dr. Hansen tilbage.
- Og mange andre, ikke, Vicki? - Og løjtnanten kommer vel hjem.
- Hvem er løjtnanten? - Fru Varnæs' nydelige bror.
Og hr. Stein. Og vi skal ikke drikke den væmmelige kaffe.
Nu kan jeg afsløre, hvad jeg har gemt.
Bare trist, det skulle ske i dag. Der er et par detaljer, jeg vil drøfte ...
Ikke nu, vel?
Det var onkels sidste vilje, at der skulle betænkes til forskellig side.
- At Emanuel ikke kunne være her ... - Og onkel Frederik!
Sådan skulle det nu ikke være.
Jeg bad damerne og Laura om at komme herop.
Og hvem befandt sig i køkkenet som i de gode gamle dage?
- Nu kommer Lauritz nok hjem. - Så ligger der et hus.
- Skal jeg have champagne? - Ja, to dråber.
Ulrik og Regitze, vi må tale med dem! Og mammy.
Dette forhindrer vel ikke, at vi kan mødes i morgen?
Jeg synes, De skal tale med Misse.
(Kong Kristian stod ved højen mast)
Jeg længes efter citroner.
Ubestemt tid? Jamen så tillykke, frøken.
- Væk med det! Ud med det! - Jamen, Hans Christian dog.
De brænder bål på den anden side af fjorden.
Hvis vi måtte, kan vi gå ud og se, hvad de laver i gaderne.
- Ja! - Mor jer bare.
Det er vigtigt, frøken. De taler med Mads Skjern.
Formentlig er de slet ikke hjemme. Du skal vel ikke stå der hele aftenen?
- Jeg må tale med Ellen. - Der sker ikke Ellen noget.
Hvad finder de på efter det, der står om Lamborg i de illegale blade?
Det nedarves vel ikke på svigerdøtrene?
- Skål, Mads. - Skål.
Kom og se. De brænder bål.
- Nu svarer den ikke engang. - Hvis du ringer igen, går jeg i seng.
- Hun må vide, at hun har os. - Det ved hun forhåbentlig også.
- Kristens kone har været hos hende. - Iben er på den rigtige side.
- Det er ikke betryggende selskab. - Hvad er betryggende selskab?
Er du?
- Er der nogen til at lukke op? - Ja, Laura.
De andre er gået ned for at se mørklægnings-gardinerne brænde.
- Hvad i alverden? - Ja, genopstanden fra de døde.
Der står en udenfor, som gerne vil hilse på dig.
- Nu flytter Deres søster vel hjem? - Ja, desværre.
Jeg vil gerne tale med Dem.
- Om min onkels sygdom. - Ja, det gør mig ondt.
- De har vel tilset ham? - Nej, jeg har været bortrejst.
Kunne du ikke nedlægge våbnene, når du omfavner en dame?
Undskyld, Elisabeth. Selvfølgelig.
Åh, undskyld. Det er jo en usædvanlig aften.
Ja, i enhver henseende.
De må da også komme ind og fejre befrielsen.
Kom.
Champagnen har vi desværre drukket.
Vi troede, at De og dr. Hansen var over alle bjerge.
Det var nærmest en lille bakke.
Vi har resideret på loftet på Brydesø, så vi drak champagne med baronen.
- De kunne have taget ham med. - Han stod af hos min bror.
- Det er godt at have venner i aften. - Det var godt, du kom, Carl.
- Tænker du på champagnen? - Ja, hvad ellers? De høje glas, Mads.
Ug i at finde glas.
Dengang vi kun drak hvidtøl var det hele meget lettere.
Se så at få åbnet den flaske. Lad os gå herud.
Tak. Banken er ellers lukket.
Jeg har også erkyndiget mig om, at min skole er lukket.
- Gaderne er fyldt af mennesker. - Kommer Misse ikke?
Jeg mente, det var bedst at diskutere mand og mand imellem.
- Hvad er det, De vil tale om? - Min onkels testamente.
- Der forefindes ikke noget. - Det kan ikke være rigtigt.
- Onkel har altid sagt, vi skulle arve. - Ja, da han var enkemand.
Før han giftede sig på ny, drøftede vi hans sidste vilje, og jeg forstod ...
At De skulle betænkes, også med de midler, han giftede sig til.
De midler er særeje. Deres onkel og tante nåede ikke at få det ophævet.
Da Deres onkel var gift her på det sidste, så arver enken.
Deres onkels formue er jo ikke overvældende.
Deres tante vil sikkert betænke Dem, når hun selv er gået bort.
- Men hans pension? - Den bortfalder.
Men Deres tante klarer sig. Hun er en velstående dame.
- Hvem skal så arve hende? - Det beror på, hvad hun bestemmer.
Hun er jo ikke ved sine fulde fem.
Hun er måske lidt kuet af sin afdøde mor.
Onkel Frederik antydede, at moderen havde bestemt, at De skulle arve.
Ja, det har vi også hørt. Men vi tillagde det ikke større vægt.
- De har ikke rent mel i posen. - Det må De forklare nærmere.
- Der er flere mystiske punkter. - Hvilke, hr. Andersen?
Forhalingen, så min onkel ikke fik skrevet sin sidste vilje.
Vi har ikke levet i et effektivt samfund de sidste år.
Det forekommer mig, at min onkel er død under mystiske omstændigheder.
Han var en gammel mand, og han fik lungebetændelse.
Og han var ikke under lægebehandling.
- Enken har vel en forklaring. - Spørger man i øst, svarer hun i vest.
Men politiet vender vel tilbage, når det her kaos har lagt sig.
Og der agter jeg at henvende mig, som sagerne står.
Vi har kendt hende længe, og vi skal gerne ...
Jeg forbeholder mig min stilling.
Farvel.
Af sted!
- Er vi færdige nu? - Et øjeblik.
- Hvad er der? - Der er en på Rosenstien 14.
- En stikker? - Ja. Og værnemager.
- Hvad drejer det sig om? - De truede mig med tyskerne.
Jeg truede Deres unger med øretæver.
- Han har også lejet ud til tyskerne. - Viggo har aldrig gjort nogen noget.
Viggo ...!
Tyskerkælling!
Svin.
Svin. Svin!
- De ligger ikke på den lade side. - Der skal jo renses ud.
- Auf Wiedersehen. - Ja.
Auf Wiedersehen.
Jamen du godeste!
Så er haven befriet. Jeg har lige sagt farvel til den gamle med hunden.
BOPA har sat sig på vognparken.
- Fik du fat i Skjold Hansen? - De har hentet ham.
- Frihedskæmperne førte ham væk. - Det er da umuligt.
- Hvad sagde hans kone? - De har også slået en rude ind.
- Hvad er det da for noget? - Det vil jeg lige finde ud af.
Der står han.
- Vi har taget dem, der er på listerne. - Hvad med ham i badekåben?
- Han er angivet. - Af hvem?
Eigil, kom lige.
- Hvem har angivet Skjold Hansen? - Min fætter.
- Hvem er din fætter? - Cykelsmeden ... Nielsen.
- Han har sgu altid været grov. - Det har din fætters unger også.
Vend Dem om, hr. Skjold Hansen. Det er Elisabeth Friis. Kom nu.
- Hvor længe har Eigil været med? - Ikke ret længe.
Hr. Skjold Hansen, vi er kommet for at hente Dem.
Der er noget galt.
Det er en fejltagelse. Kom nu med os.
Få fat i en ambulance.
Vi tager toget ind for at se ham i Brigaden, og så er han i Stockholm!
- Han har ringet? - Ja, til Boldt.
- Han kommer vel før eller siden. - Jeg glædede mig til, han så huset.
Og drengene ville gerne have set ham som en helt.
- Har I gæster? - Ja, fru Skjold Hansen er her.
De siger, han har fået et slagtilfælde.
- Hvordan går det nu? - Han har da taget armene ned.
Han havde dem jo sådan. Ingen kunne få ham fra det.
- Men lben kan få ham til alt muligt. - Så var det godt De kom, lben.
Jeg skulle alligevel hente de sidste ting. Hvordan går det med dig?
- Godt, tak. Nu er skolen i gang igen. - Tyskeren dukker vel op igen?
- Han er i Hollywood, så ... - Det kunne da være.
- Det rager ikke dig, mor. - Sådan taler hun til sin mor.
- Din mor mener det jo godt. - Ja, hele tiden.
Han har det da bedre. Det skal nok gå.
- Han er helt fra snøvsen. - Det går nok over, lben.
Dr. Hansen siger, at lammelsen har fortaget sig.
Jeg får aldrig min gode, gamle Viggo tilbage.
Du ser da ud til at have det godt igen.
De er så flinke, Kristen.
Hvis der er noget, vi skal gøre, skal du bare sige til.
Næ, næ, det er lige meget. Jeg vil så nødig være til ulejlighed.
Du er vel også ude i løbet af et par dage.
Vi får se, vi får se.
- Med hensyn til konsortiet ... - Konsortiet?
Åh ja ... Det har jeg rent glemt.
- Tyskerne har rømmet pladsen. - Nå, har de det?
- Der kommer måske en efterregning. - Næ, de har altid betalt, tyskerne.
Ja ... Jeg mener fra den danske stat.
Skulle jeg ikke få fat i højesteretssagfører Øster?
Det går alt sammen, som det skal.
For Musses skyld? Og de andre konsortie-medlemmer, hvad med dem?
De andre? Ja, de må klare det.
Ellers tak, Kristen.
- Iben har været her? - Ja, fars lben.
Hun vil have en rideskole.
Nu skal jeg sørge for, at de her bliver sat i vand.
Hvis det ikke er til for megen ulejlighed.
- Kan du have det godt, svigerfar. - Tak for besøget.
- Er han kommet over det? - Nej.
- Er han helt ude af det? - Hvis det så bare var det.
De må forberede Dem på et mindre chok.
Han er blevet velopdragen.
Det kan Esther tage sig af. Kom du bare med ind.
- Jeg har bragt vores datter hjem. - Du lyder som et drama af lbsen.
Ellen har været igennem oplevelser, hun skulle have været forskånet for.
- Jeg må hellere pakke kjolerne ud. - Bagefter spiser vi frokost.
- Lamborg, sidder han stadig? - Ja, men Mogens fik lov at gå.
- Men villaen mister de. - Lamborgs villa?
Også Ellens og Mogens'. Det hele ryger, undtagen Ellens særeje.
- De kan da ikke tage Mogens' villa? - Den ejes jo af Lamborg & Lauersen.
- Det var en bryllupsgave. - Dette hus ejes af Skjerns Magasiner.
- Skal du have noget konfiskeret? - Jeg? Nej.
- Mogens, hvor er han? - Han skulle ordne forskelligt.
- Han kan komme med toget. - Kunne du ikke vente med taxaen?
Ellen skulle ikke blive der et minut længere.
Mogens' mor har siddet og jamret hos dem siden i lørdags.
Hendes mand er sat fast for værnemageri.
Hun har jo vidst, hvor pengene kom fra.
Det vidste vi jo sådan set også, Mads.
- Og hvad nu? - Jeg vil tilbyde Mogens en stilling.
- Han er jo ingeniør. - Bare han kan indordne sig.
- Hvis han ikke kan? - Vi får se.
Vi skal også finde et hus til dem.
- Har du talt med Ellen om det her? - Jeg nævnede det, men ...
- Hun ville ikke tale om fremtiden. - Men det ville du gerne.
Ja, nu gælder det om at komme videre.
Dav.
- Dav, Fede. - Dav.
Jeg har bestilt.
- Værsgo. - Tak.
- Det ligner sgu te! - Ja, det damper.
Sikke noget svindel! Gav du hende ikke opskriften?
Frøken!
- Det der kalder jeg ikke te. - Den er lavet på æbleblade.
- Jeg drikker ikke te. - Den herre bestilte te.
- Jeg sagde, hvordan vi plejede. - Pilsnerne er kun til mad.
- Jeg skal spise. - Og De?
- Nej tak. - Så får De én pilsner.
Og den hund skal være på gulvet.
Tyskerne er begyndt at trave hjem med alt det, de har raget til sig.
- Det bliver en ordentlig travetur. - Jeg så den gamle med hunden.
- Han havde taget støvlerne af. - Godt, du ikke skal trave så langt.
Der står heldigvis nogen og skyder hundene i Korsør!
Agnes!
- Det er ikke mig. - Nej, det føltes anderledes.
- Hvor er min kone? Hun bor her vel? - Hun er nede i den nye lejlighed.
- Hun bygger om. - Katrine Larsen?
Nej, fru Jensen. Hun ejer huset nu.
- Og De? - Jeg arbejder for fru Jensen.
Hjælper hende, når hun har travlt.
Det er min kone, vi taler om? Hende med Knud og Aksel?
Ja, hvem ellers. Jeg kender godt Dem.
- Agnes! Agnes! - Her er jeg.
Lauritz!
Rigtig kaffe. Fik I det i Sverige hver dag?
Nogle fordele skal der vel være ved flygtningelivet.
- Har nogen hørt fra Herbert? - Han er i Hollywood.
Nu kan han godt indrømme, at han tog fejl.
- Hvem vandt krigen og hvorfor? - Fordi tyskerne fik tæv.
Hvor var vi, hvis ikke Stalin var trådt til?
Det her er begyndelsen til en ny tid.
Også her i Korsbæk. Også for os, Lauritz.
Vi har glædet os til, du kom hjem. Ikke også, drenge?
Vi flytter ned i stuen på mandag.
- En kone med eget hus! - Det er også dit hus, Lauritz.
- Jeg vil leve og dø som proletar. - Hvad er en proletar?
- En, der ikke ejer noget. - Hold op med alt dit russiske ævl.
- Russisk! Det kommer af latin. - De skal på Latinskolen.
- Hvem siger det? - Frk. Mikkelsen. De er dygtige.
Ja, de har arvet min gode forstand.
Ja, jeg har jo altid været dum i nakken!
- Ja, så sidder vi her igen. - Men kun to minutter.
Han kunne ikke vente med at komme med kaffen og chokoladen.
Bare herren og fruen ikke får et chok, når de opdager, det er ægte kaffe.
- Så skal du vel tilbage til banen? - Ja, det skal du vel?
Måske skal jeg lave noget andet. Partiet vil måske ansætte mig.
- Kan man leve af det i Korsbæk? - Nej, det bliver i København.
- Rejser du fra os igen? - Hør det lille tossehoved.
- Du og drengene skal da med. - Med?
Kaffen smager mere og mere frygteligt.
Fruen skulle prøve. Det er et nyt mærke.
Det kan aldrig blive værre end det forrige.
(kradselyde)
Max? Hvor kommer du dog fra?
Herregud, din lille stakkel. Tog de dig ikke med til Tyskland?
Hvad gør vi dog nu? Hvem vil have sådan en som dig?
Laura!
Kom, Max.
- Hør, Laura ... Den gåde må De løse. - Hvilken?
Det var jo kaffe. Er De også blevet forlovet med en englænder?
Næ, med en slags svensker, Agnes Jensens mand.
Han havde også chokolade med, men den gemmer jeg til Helle.
Hvad er det? Vi har vel ikke fået rotter?
Næ, det er værre.
- Jeg kan lige så godt sige det. - Jamen hvad er det?
Det er Max. Tyskerens hund. Den må jo have fundet vej.
Kom så, Max.
- Åh, herregud. - Ja, en af Vorherres skabninger.
Den har været bundet og har gnavet sig løs.
Det er kedeligt, at den skulle komme her.
Men fruen ... Nej, det går ikke.
Måske kan vi finde nogen, der kan have den. Den er vist ikke helt ægte.
- Det skal De ikke regne med. - Helle er ellers så glad for den.
- Som dreng havde jeg også hund. - Fruen er jo ikke vant til dem.
Nej, amtmanden holdt ikke hund.
Hvis jeg havde mit eget, så ville jeg have hund. Men det har jeg jo ikke.
Det tager vi stilling til i morgen, hvis De kan have den i nat?
Ja, fruen kommer heldigvis ikke meget i køkkenet.
Godmorgen.
- Hr. Stein er kommet tilbage. - Hr. Stein?
Han siger, han ikke vil have noget postyr.
Men han har kaffe med.
- Af alle glæder er denne den største. - Har man stadig har brug for mig?
Det har Deres kolleger vist allerede fortalt Dem. De kan ikke undværes.
- Jeg havde også ventet Deres mand. - Næ, Viggo går og ordner roser.
- Og huset er jo mit. - Jeg vil overtage det til min datter.
Det er en værre redelighed ... At stå uden tag over hovedet.
Min datter vil aldrig stå uden tag over hovedet.
Men villaen Rosenstien 14...
Med det aftalte nedslag overtager De lejemålet af stuehuset på Havgården.
Jeg formoder, Deres mand selv vil ordne skødet.
Jeg ved ikke, om det interesserer Viggo. Det er så mærkeligt.
"Det må du bestemme, Musse," siger han. Sådan har Viggo aldrig gjort.
Nej, min bror har fortalt om det.
Det her ligner slet ikke Deres mand.
Nej, han er ikke den gamle Viggo mere.
De kan søge erstatning efter den overlast, der har forvandlet ham.
Måske kan højesteretssagfører Øster ...?
Det er det frygtelige. Viggo vil ikke. Han siger, han har det godt nok.
Der er jo også andet at tage stilling til.
Han får vel ikke lov at beholde de penge, han har tjent ved udlejningen.
- Det er han også ligeglad med. - Det er jo en tragedie.
Han fik heldigvis overført noget til mig og lben, før han blev underlig.
- Iben, hvad gør hun nu? - De har vel hørt, De vil skilles.
Og ridehuset er brændt af af tyskerne. Hun vil bruge pengene til et nyt.
- Hun vil være berider. - Det troede jeg, var en mand.
Sådan noget tager lben sig ikke af.
Vil De hilse Deres mand. Jeg kan lade Jørgen Varnæs ordne skødet.
Jeg spurgte bankdirektøren, om jeg kunne aflægge visit.
De skulle blive til middag, hr. Stein. Og denne gang spiser vi i spisestuen.
Jeg glemmer aldrig den aften.
Den aften betød også noget for mig.
- Var det mærkeligt at vende tilbage? - Nej, jeg arbejdede også i Sverige.
Men det er alligevel godt at være tilbage igen.
- Og hvordan med lejligheden? - Gode naboer har passet på den.
- Og banken har betalt lejen. - Det manglede også bare.
Mange af de andre, der er kommet tilbage -
- der har man bare lejet deres lejligheder ud.
- Og det er ikke let at finde noget. - Det må da ordnes.
Der er så meget at ordne lige nu. Også her er der jo sket en hel del.
Ja, banken har mistet sin gode formand.
Ja, konsulen. Men nu har vi jo fået murermester Jessen.
Jeg troede ellers, at Skjold Hansen lurede på den post.
Min mand foretrak Jessen. De ved vel, hvordan det er gået Skjold Hansen?
Det fortalte Kristen Skjern. Jeg aflagde ham en visit, og fru Larsen.
- De ved vel, hvordan jeg kom over? - Hr. Skjern overbragte Deres gave.
Den kaster glans over min krigs-garderobe.
De er elegant som altid.
Det er min mands habit. Den er vendt og syet ovre hos Skjerns.
- Meget har ændret sig. - Ja.
- Og De har fået hund, ser jeg. - Hund? Nej.
Hvor i alverden kommer den fra?
Laura ... Den der, er det ikke tyskernes køter?
- Jo. - Hvor kommer den fra?
Den kom rendende tilbage. Ellers havde de også skudt den i Korsør.
- Hvor længe har den været her? - Et par dage.
- Vi kan da ikke ... - Helle er også glad for den.
Men vi kan jo bede dyrlægen om at skyde den.
Så har den da levet de fire dage længere.
- Endnu et af krigens ofre. - Hvorfor kommer den her?
Det har bankdirektøren og jeg spurgt den om.
Ved min mand også, at den er her?
Det var ikke meningen, den skulle rende op i stuerne, før vi fik den afsat.
- Hvem vil have en uægte hund? - Det ville jeg.
Hvis jeg havde haft mit eget. Kom, Max.
Nu skulle det bedst hænde, hun igen fik den idé at flytte.
Hun er jo glad for hunden og måske sommetider ensom.
Din lille møgunge!
Mens vi er på Fedet, kan du bo her og passe arbejdet på fabrikken.
Det første år får du og Ellen hver et beløb, så I kan leve standsmæssigt.
- Derefter må vi se, hvordan det går. - Mange tak, svigerfar.
Ellen, vil du ikke høre, hvad vi har bestemt?
Du har bestemt. Nej, jeg er ligeglad.
Her er papirerne på huset.
- Det drejer sig om dig og din mand. - Jeg var hellere blevet i København.
- I skal jo også leve. - Hvis jeg var begyndt at studere ...
- Det kan man ikke leve af. - Du, med dine vaner.
Foreløbig kan de gøre, som det passer dem. Det er jo ikke til at overse noget.
Der fik jeg dig, din lille forbryder!
Tak. Ja, så får Ellen, og selvfølgelig også du, en helt frisk start.
- Jeg skal gøre mit bedste, svigerfar. - Ja ... det håber jeg.
- Laura? - Skal der mere op?
Nej, hr. Stein er gået. Vi skulle hilse og sige tak for en god middag.
Han er jo godt vant fra Sverige.
- Vi kommer for at tale om hunden. - Ja, det tænkte jeg nok.
Er den blevet vasket?
Den er renere end den sidste stuepige, fruen skaffede.
- Jeg kunne have sparet mig. - Det er da ikke spildt.
- Du ser da fin ud. - Fin nok til at blive aflivet!
Det var det, jeg ... min kone ville sige ...
- Hvis De gerne vil have den ... - Hvad så?
Så kan den blive. Her i køkkenet og i Deres værelse.
Så siger vi mange tak, mig og Max.
Max ... Det er et frygteligt navn.
Vi kalder den Pax. Det er også mere passende, hvis Laura ikke er imod det.
Bankdirektøren kan jo spørge hunden.
Kom, Pax.
Ja ... Så er det vedtaget.
Der kan du se. Alt ordner sig.
Klokken er halv ti. Hvem kan det dog være?
Det er Misse. Hun er fredløs i sit eget hus.
- Den onde mand har været her igen. - Det er lærer Andersens nevø.
Misse, du trænger til noget at styrke dig på. Du, Maude?
- Han har ikke ret til en krone. - Det er om Frederiks sygdom.
- Det kræver vel ikke en sagfører? - Var det, fordi De ikke kaldte læge?
Så var det nok kommet frem, hvordan den begyndte.
Det begyndte vel med en forkølelse. Det er der intet ondt i.
Næ, ikke i det.
Men det skete jo på altanen.
- Den nat, I ved ... - Et sted skal man hente forkølelsen.
Hvis der var kommet en læge, havde han fortalt, hvor længe han stod der.
- Det er hans eget ansvar. - Jo ... Han var jo selv skyld i det.
Men det var jo mig, der låsede døren -
- dengang han gik ud for at bede om nattero.
- Lukkede du ham ud på altanen? - Jamen hvorfor?
Det er jo det, jeg ikke kan fortælle. Sådan noget taler man ikke om.
- Slog han dig? - Nej, det gjorde Frederik ikke.
Han gjorde det, der var meget værre.
Noget man ikke kan sige til en herre.
Hvis jeg går udenfor, kan du så sige det til Maude?
Jeg ved ikke ... Jeg vil jo ikke forskrække din kone.
Hun anede jo ikke, hvad der gemte sig i Frederik.
Udadtil var han jo meget respekteret.
Vi respekterede nu Dem mest, Misse.
De kan roligt sige frem. Vi mister ingen illusioner.
Hvis du så vil gå udenfor, Hans Christian.
Ja, så trækker jeg mig tilbage.
- Jeg vil nødig give Dem et chok. - Det gør De heller ikke.
- Har De gjort noget slemt, Misse? - Nej, men Frederik.
- Han blev som et vildt dyr. - Hvordan?
Da jeg havde lagt mig i mors seng -
- så kom han ind til mig i natskjorte.
Han ville op i sengen til mig. I lille mors seng!
- Og lige under hendes billede. - Og så?
Bedst som jeg kæmpede med ham, så begyndte de at skyde -
- ovre ved pensionatet.
- Frederik var heldigvis nysgerrig. - Så han skulle ud på altanen?
Så sprang jeg hen og lukkede døren og drejede nøglen om.
- Hvor længe stod han derude? - Til det begyndte at blive lyst.
Det ville jo ellers have set underligt ud i regnvejret.
Så har han stået seks-syv timer!
Til sidst sad han nu ned. Men han var helt rolig, da jeg fik ham ind.
Siden stod han jo ikke ud af sengen.
Sin egen ... Den, Oscar skal have nu.
Stakkels Misse.
- Og De, som så gerne ville giftes. - Ja, nu er det overstået.
Jeg tror, det var Gud, der reddede mig.
Ja, Gud og lille mor.
Jeg bad hele tiden til dem begge to om at noget måtte ske.
Og så skød de på den anden side af gaden.
Ja, de dræbte en ung mand fra den anden bank.
Ja, det var jo sørgeligt. Men hvad var der ellers sket med mig?
Nu tror jeg alligevel ... Nu kan Hans Christian vel godt komme ind?
Hans Christian!
Jeg tror alligevel gerne, hvis du vil give et glas ...
- Denne her? - Helst noget stærkere.
Ja, hvem skulle have troet det om Misse Møhge.
Min kone var jo noget chokeret.
- Kan der ske hende noget, Misse? - Ikke hvis vi holder vores mund.
Nevøen taler om at få gravet onklen op.
- Det vil ikke vise noget. - De frikender hende?
- Hun er jo bare sin mors datter. - Ja, tante Møhge ...
Nu taler man jo om, at byen vil sætte hende et monument.
Vent på mig.
Jeg har plyndret stativerne for de sørgelige rester.
Det kan da altid bruges på Fedet.
- Har De fået hund? - Teoretisk er det Lauras.
Regitze kommer hjem med en engelsk wingcommander.
Det gør Daniel også. Det er derfor, jeg har været ovre i butikken.
Du har aldrig fortalt, du kom fra sådan et dejligt hjem.
Det er min søster Ellen. Det er Jim Donaldson.
Goddag.
Han har heller ikke fortalt om sin bedårende søster.
Kom og hils på hendes mand.
- Mogens Lamborg. Mig en fornøjelse. - De er en heldig mand.
- Vores lillebror Erik. - Hold mund.
- Goddag. - Goddag, unge mand.
- Goddag, jeg er Daniels mor. - Daniel har fortalt mig alt om Dem.
- Men ellers har alt været hemmeligt. - Spørg ham om en tur i jeepen.
Kan I holde jer fra jeepen, knægte!
- Det er en pragtfuld udsigt. - I aften vil der være en masse bål.
- Sådan fejrer vi midsommeren. - Hvor længe bliver din ven?
- Jim har fire dages orlov. - I tager vel med på Fedet?
- Jeg har lovet at vise Jim Korsbæk. - Det kan klares på en time.
- Det må Jim bestemme. - Hvabehar?
De kan se det, der er at se i Korsbæk, på en time.
Så kan De tage med i sommerhus i stedet for at kede Dem i byen her.
Hvor taler Ellen glimrende engelsk.
Lad Daniel og hans ven bestemme, hvad de vil lave.
Hvis De kører, viser jeg Dem Korsbæk på en time.
- Hvis De tillader ...? - Værsgo.
- Gør, som du vil. - Kom.
Én time.
- Hvad med dig, svoger? - Nej tak.
Det kunne de ikke være bekendt. De ville ikke have mig med i jeepen.
- Lad nu de unge more sig. - Kunne du ikke passe dig selv!
Er der noget?
Interesserer du dig ikke for, hvad der foregår her i huset?